Monsieur Komarovski...
Älä ole noin muodollinen.
Se tuntuu näissä olosuhteissa melko naurettavalta.
Estän sinua tekemästä erehdystä.
On vain kahdenlaisia miehiä. Ystäväsi on ylevä ja puhdas.
Häntä ihaillaan julkisesti mutta halveksitaan salaa.
Hän aiheuttaa vain onnettomuutta, etenkin naisille.
Ymmärrätkö?
Toiset miehet eivät ole yleviä ja puhtaita, mutta he elävät.
Ymmärrän, että mielesi tekee nuorta miestä-
mutta liittonne olisi katastrofi.
Naisiakin on näet kahdenlaisia.
Naisia on kahdenlaisia, etkä sinä kuulu ensimmäisiin.
Sinä, ystäväiseni, olet lutka!
-Enkä ole! -Sehän nähdään.
Älä uskottele, että raiskasin sinut. lmartelisit meitä molempia.
Herra ei ole kotona, Lara-neiti. Hän on Sventitskeillä joulujuhlassa.
Aiotteko mennä sinne?
-Älkää sanoko, että kerroin! -En. Kiitos!
Hauskaa joulua, Lara-neiti!
Kiitos. Hauskaa joulua teillekin.
Hyvää joulua, Juri Andrejevitš.
Lara? Mikä on hätänä?
-Meidänhän piti tavata illalla. -Etkö lukenut kirjettä?
En ole vielä käynyt kotona.
Minne olet menossa, Lara? Mitä siinä kirjeessä on?
Lara, aiotko purkaa...
-Kerroin kaiken kirjeessä. -Minkä?
Älä!
-Täällä on ihmeellinen tyttö, Juri. -Tiedän, tanssin hänen kanssaan.
-Olet hyvä, Viktor. -Haluan voittaa.
Silence! Kuunnelkaa kaikki!
Minulla on ihania uutisia.
-Madame Sventitski... -Kertokaa vain.
Tohtori Juri Zhivago... Kuulitte oikein, tohtori Zhivago!
Hän oli kokeiden kolmanneksi paras koko Moskovassa.
Tohtori Zhivago on kihlannut...
Viktor... Rakas ystävä!
-Viekää hänet pois. -Mitä?
Viekää hänet pois!
-Minä kutsun poliisin. -Ei! Älkää kutsuko poliisia.
Haluan vain, että hänet viedään pois!
Päästäkää hänet.
Tehkää tilaa, hyvät ystävät.
Kohtalo näyttää johtavan meidät yhteen.
-Olin isänne läheinen ystävä. -Olitte liikekumppaneita.
Olimme enemmänkin. Olin paikalla, kun hän kuoli.
-Pidän myös yhteyttä veljeenne. -Jevgrafiinko?
Tai pidän yhteyttä hänen tuttuihinsa. En kannata bolševismia.
Kiitos. Tunnutte osaavan ammattinne.
lhailen kuitenkin bolševikkeja.
-Haluatteko tietää syyn? -Haluan.
He saattavat voittaa.
Haluaisin tavata Jevgrafin.
Hän lähetti minulle hienon kirjeen. Hän pitää runoistani.
Se olisi miellyttänyt isäänne. Hän ei ollut paha mies, Juri.
Minä tuskin tunsin häntä.
Ette ehkä usko tätä, mutta hän rakasti äitiänne syvästi.
Voinhan edelleen luottaa vaitioloonne?
Siihenkö, etten kerro kenellekään totuutta tytöstä?
Tarkoitan juuri sitä.
Voitte edelleen luottaa vaitiolooni ynnä muuhun.
Mitä tuollaiselle tytölle tapahtuu, kun teidänlaisenne hylkää hänet?
Oletteko kiinnostunut? Annan hänet teille.
Ette saisi polttaa. Te olette šokissa.
Annan hänet teille, Juri Andrejevitš - häälahjaksi.
-Missä olet nähnyt tytön aiemmin? -Miksi luulet, että olen nähnyt hänet?
-Etkö sitten ole? -Olen.
-Missä? -En oikeastaan saa kertoa sitä.
Älä sitten kerro, ellet kerran saa.
Porvariston mukaan sotaa kävivät liittoutuneet ja Saksa.
Bolševikkien mukaan vain yläluokat sotivat-
eikä voittajalla ollut väliä.
Puolue käski minun värväytyä. Käytin nimeä Petrov.
Koko Eurooppa janosi voittoa ja rukoili sitä samalta jumalalta.
Minun ja puolueen tehtävänä oli järjestää tappio.
Tappio johtaisi vallankumoukseen, ja se olisi meille voitto.
Puolue pani toivonsa talonpoikiin, jotka iloitsivat kunnon saappaista.
Saappaiden kuluttua he kuuntelisivat.
Kun hetki koitti, sain houkuteltua kolme pataljoonaa pois rintamalta.
Mutta aluksi en voinut tehdä mitään.
Vapaaehtoisia oli liikaa. Vallitsi yleinen hysteria.
Jotkut miehet halusivat tehdä miehen työn kriittisenä aikana.
He kokivat olonsa turhaksi ja olivat tyytymättömiä.
He olivat tyytymättömiä työhönsä ja vaimoihinsa-
ja epäilivät itseään.
Tyytyväiset eivät värväydy.
He odottavat vuoroaan ja toivovat, ettei se tulisi.
Ne, jotka palasivat vammautuneina, olivat onnekkaita.
Jopa toveri Lenin aliarvioi pitkän rintaman tuskat-
sekä kirotun kykymme sietää niitä.
Toisena sotatalvena saappaat olivat kuluneet-
mutta rintama piti edelleen.
Manttelit olivat repaleina, eikä muonaa saatu säännöllisesti.
Puolet taisteli aseitta eikä luottanut komentajiin.
Eteenpäin, senkin paskiaiset!
-Toisiin he luottivat. -Eteenpäin, toverit!
Lopuksi he tekivät sen, mistä armeijat aina uneksivat.
He alkoivat palata kotiin.
Vallankumous alkoi siitä.
Rintamakarkureita!
Täydennysjoukkoja.
Tulkaa takaisin!
Pysytään yhdessä!
Pysytään yhdessä, niin meillä ei ole hätää. Ollaan valmiina.
Kääntykää takaisin, pojat.
-Kääntykää takaisin. -Joudutte teuraaksi.
Kääntykää takaisin, pojat!
Älkää kuunnelko heitä! Takaisin ruotuun! Tämä on käsky!
Älkää kiinnittäkö heihin huomiota!
Kuunnelkaa, pojat! Saksalaiset ovat 15 kilometrin päässä.
-Pötypuhetta! -Eikä ole! He lähestyvät nopeasti.
Te päästitte heidät tulemaan.
He vievät vaimonne, talonne ja maanne.
Teidän maanne, upseeri!
Juuri niin, minun maani! Olen ylpeä...
Takaisin ruotuun!
-Oletteko sairaanhoitaja? -Olen.
Oletteko kunnossa? Auttakaa sitten.
-En ole koulutettu hoitaja. -Vai niin. Hyvä on.
-Miksi ryhdyitte vapaaehtoiseksi? -Tulin etsimään miestäni.
Oletteko nähnyt leikkausta? Selviämme kyllä.
Saksalaiset ovat naapurikylässä!
-Herra tohtori... -Älkää liikkuko!
-Löysittekö miehenne? -En.
-Herra tohtori... -Meidän on parasta lähteä.
Katsotte minua kuin tuntisitte minut.
Olen nähnyt teidät ennenkin. Neljä vuotta sitten jouluaattona.
Olitteko te siellä? Ei ihme, että katsotte minua.
-Tunsitteko Viktor Komarovskin? -Tunsin.
Se nuori mies, joka haki teidät pois, toimi hyvin rohkeasti.
Toimitte molemmat rohkeasti. Sitä miestä kannatti ampua.
Kunpa en olisi ikinä tavannutkaan häntä.
Tsaari on vangittu.
Lenin on Moskovassa!
-Sisällissota on alkanut. -Hyvä!
-Onko sisällissota muka hyvä? -Se oli väistämätöntä.
Lenin on Moskovassa!
Tuleeko Leninistä nyt uusi tsaari?
Tsaarien ja herrojen aika on nyt ohi!
On vain työläisiä työläisvaltiossa!
Oletteko lääkäri? Seuratkaa minua.
-En selviä tästä kaikesta. -Väliaikainen hallitus määräsi niin.
"Jos näkisit, miten raadamme, antaisit anteeksi harvat kirjeeni."
-Milloin se on kirjoitettu? -Heinäkuun 20. päivänä.
"Nyt kun sota on ohi, sairaala tyhjenee ja minulla on taas aikaa."
"Ehdin ehkä kirjoittaa runojakin, ellen ole unohtanut sitä taitoa."
"Larissa Antipova on yhä täällä, ja ihailuni vain kasvaa."
"Hänellä on parantamisen lahja, johon lääkärit eivät usko."
"Hän toimii usein väärin, mutta lopputulos on oikea."
"Miten Alex-setä voi? Saako hän englantilaista tupakkaa?"
"Onko Saša oppinut aakkoset? Miten Anna-täti voi?"
Hän ei ole saanut kirjettäni.
"Ja miten itse voit, rakkaani?"
Onpa outoa, ettei hän tiedä Annan kuolemasta.
Vaikka eihän sillä ole väliä...
Taas se alkaa! Kunpa he vihdoinkin saisivat päätettyä-
-mikä huligaanijoukko muodostaa maan hallituksen!
Leuka pystyyn, Sergei. Etkö halua mennä kotiin?
Kotonakin taistellaan, punakaarti valkokaartia vastaan.
Minulle riittää jo.
Herra tohtori on hyvä mies.
Ja sisar on hyvä nainen!
-Onko valmista? -Suurin piirtein.
-Pian olette kotona tyttärenne luona. -Niin, jos saan paikan junasta.
En halua mitään muuta maailmassa niin paljon kuin palata Katjan luokse.
Ja kuitenkin lähtö tekee mieleni surulliseksi.
Todella surulliseksi.
Olemme olleet täällä aika kauan.
Tämä on varmaan ollut aikoinaan ihana talo. Eikö teistäkin?
-Mitä aiotte tehdä? -Gradovissako?
-Selviän aina jotenkin. -Kunpa voisin uskoa niin.
Voisitte perustaa pesulan.
-Mitä aiotte itse tehdä? -Palaan kai sairaalaan.
On hassua ajatella teitä siellä.
Kuljin aina sairaalan ohi koulumatkalla.
-Käyttekö ikinä Moskovassa? -Gradovistako?
Kunpa joku huolehtisi teistä.
Vaikka silloin olisin hulluna mustasukkaisuudesta.
Rakas ystävä, älkää sanoko noin.
Katsokaa nyt, mitä saitte aikaan!
Juri, olemme olleet yhdessä kuuden kuukauden ajan.
Emme ole tehneet mitään, mitä ette voisi kertoa Tonjalle.
En halua, että joudutte valehtelemaan minusta. Ymmärrättehän sen, Juri?
Te ymmärrätte kaiken.
-Pitäkää kiirettä, toverit! -Lähdettekö kotiin, Kirill?
Lähden Pietariin ja liityn punakaartiin.
-Entä teidän vaimonne? -Toisinaan naisten täytyy odottaa.
Hyvästi, hyvä tohtori. Saanko antaa neuvon?
-Omaksunko uudet tavat? -Juuri niin. Sopeutukaa!
-Hyvästi, lvanov. -Hyvästi, tohtori.
Hyvästi, Andrei.
Hyvästi, Semjon.
En ikinä unohda teitä, tohtori - en ikinä.
Hyvästi, Zhivago.
Hyvästi ja kiitos.
Hyvästi, veljet!
-Tohtori on herrasmies. -Ja sen huomaa.
-Hän on hyvä ihminen. -Piru vieköön hyvät ihmiset!
Juri!
Juri, tämä on toveri Jelkin, meidän valtuutettumme. Hän asuu täällä.
Hyvää päivää. Tervetuloa.
-Tämä on toveri Kaprugina. -Tehän tänne tulossa olette.
Toveri Kaprugina on asukaskomitean puheenjohtaja.
Saanko nähdä kotiutuspaperinne?
Jouduin allekirjoittamaan ne itse.
-Pyhä risti... -Pyhän ristin sairaala.
Se on Toinen uudistettu sairaala.
Se kaipasikin uudistuksia.
-Ilmoittautukaa heti töihin. -Täällä on kuulemma pilkkukuumetta.
Olette kuunnellut huhuja. Kaupungissa ei ole pilkkukuumetta.
Sehän on hyvä. Ilmoittaudun huomenna.
Kun ryhdytte töihin, saatte ostokortin.
Olen aina tehnyt töitä.
-Mikä ihme on vikana? -Sinä olet!
Tässä talossa oli asuintilaa 13 perheelle!
Tämä onkin paljon parempi järjestely, toverit.
Tämä on oikeudenmukaisempaa.
Tämä on oikeudenmukaisempaa! Mikä naurattaa?
Onko hyvä olla kotona?
-Saša? -Kukapa muukaan?
Tämä on sinun isäsi, Saša.
-Tuhma poika! -Älä sano noin.
Saanko tulla sisään?
Katsokaa tarkkaan.
Sytytän Moskovan viimeisen sikarin viimeisen puolikkaan.
Maistuiko ruoka? Kehu sitä.
Ruoka oli erinomaista, Tonja.
-Hän säästi salamia kolme kuukautta. -Ostin sen kellolla.
-Tyttö on helmi! Saamme kahvia. -Älä! Hän tietää, että olen helmi.
-Oletko kirjoittanut runoja? -Olen.
-Ovatko ne hyviä? -Ovat mielestäni.
-Saanko lukea niitä? -Tietysti saat.
Miten sisar Antipovan kävi?
-Kirjoitit hänestä paljon. -Niin taisin kirjoittaa.
-Eikö hän ampunut Komarovskia? -Tiedät sen, isä.
Hän palasi kotiin tyttärensä luokse.
Emmekö siis tapaa häntä? Sepä ikävää.
Hyvästi, lihalliset nautinnot!
Minä en ymmärrä, miten selviämme hengissä talven yli.
Teillä ei ole oikeutta noutaa minua töistä.
-Teillä on valta mutta ei oikeutta. -Asenteenne huomataan.
-Olisitte hakenut aluelääkärin. -Asia pitää hoitaa vaivihkaa.
Onko se pilkkukuumetta?
Vien hänet sairaalaan. Se ei ole pilkkukuumetta.
Kyseessä on toinen tuntematon sairaus, nälkä.
-Tuottaako se teille iloa? -Vain jos myönnätte asian.
Asenteenne huomataan! Se huomataan!
-Juri! -Hei.
Hellassa ei ole tulta.
Tonja, hellassa ei ole tulta!
Ei ihme, että pojan paino putoaa.
Hän sammuttaa tulen lähdettyäsi ja sytyttää sen taas ennen tuloasi.
Polttopuuta ei ole tarpeeksi.
En pitänyt arvolleni sopivana pidättää polttopuuvarasta.
Mutta puolueen määräykset sopivat aina jokaisen arvolle.
Yksi polttopuuvaras on säälittävä-
-mutta viisi miljoonaa varasta tuhoaa kaupungin.
Näin veljeni silloin ensimmäistä kertaa.
Tiesin, etten tottelisi puoluetta.
En usko, että oli kyse verisiteestä.
Veljethän voivat pettääkin toisensa.
Olin oppinut sen tosiasian poliisina toimiessani.
Kyse ei myöskään ollut ihailusta.
En pitänyt veljeäni itseäni parempana.
Olin sitä paitsi teloittanutkin itseäni parempia miehiä.
Saatte elää niin kuin muutkin!
-Tuokaa se takaisin! -Kuulkaapa herraa!
En salli anarkiaa! Asia pitää hoitaa kunnolla.
-Mitä te teette? -Jaamme tilaa.
-50 neliömetriä riittää pienperheelle. -Kenen talo tämä oikein on?
Hyvä on, 50 neliömetriä! Mitä teette tavaroilleni? Ne varastetaan.
Hetkinen!
-Mistä saitte puut? -Revin ne aidasta.
Kerroin, kuka olin. Vanhus oli vihamielinen, tyttö oli varuillaan-
-ja veljeni näytti olevan mielissään.
Tyttö taisi olla ainoa, joka tajusi heidän tilanteensa.
Sinä olet poliittinen omatuntoni.
Kysyin, eikö hänellä ollut omaa, ja hän alkoi puhua.
Te leikkaatte pois yhteiskunnan epäkohdat.
-Miksei hän liittynyt puolueeseen? -Te teette suuria leikkauksia.
Jonkun täytyy ylläpitää elämää leikkauksen aikana. Eikö niin?
En ollut samaa mieltä. Mielipiteet saivat minut vapisemaan.
Hän kannatti meitä, mutta perusteet olivat hauraita.
Hyväksyntä voisi haihtua yhdessä yössä.
Enhän voi hyväksyä tekojanne etukäteen.
Hänen elämänsä oli vaakalaudalla, eikä hän tajunnut sitä.
Kerroin, mitä olin kuullut sanottavan hänen runoistaan.
Eikö niistä pidetä?
Kuka ei pidä? Miksi niistä ei pidetä?
Minä selitin sen hänelle.
Ovatko ne sinusta yksityisiä, pikkuporvarillisia ja itsekeskeisiä?
Minä valehtelin, mutta hän uskoi minua.
Olin ihmeissäni, että mielipiteeni oli niin tärkeä.
Tyttö tajusi, etteivät he selviytyisi kaupungissa.
Minä yllytin heitä asumaan maalla huomaamattomasti.
Meillä on, tai oli, maatila Varykinossa Jurjatinin lähistöllä.
-Meidät tunnetaan siellä. -Juri suostui.
Tarjouduin hankkimaan paperit ja kerroin, mitä piti ottaa mukaan.
Kehtasin vielä pyytää häneltä runokokoelman, ja niin erosimme.
Taisin jopa sanoa, että tapaisimme vielä-
mutta ehkä en sanonutkaan.
-Tonja! -Tulen!
Ainoastaan 50 ihmistä!
50 ihmistä! Ainoastaan 50 ihmistä!
-Viehättävä majoitus. -"Viehättävä majoitus!" Hyvin sanottu.
-Minä olen älykkö. -Tuki suusi, älykkö!
Tuki sinä oma suusi, hännystelijä!
Pakkotyötä!
Toverit! Juna lähtee aamulla. Nämä ovat terveysmääräykset:
Potat pitää tyhjentää joka aamu. Oljet vaihdetaan 10 päivän välein.
Jos uusia olkia ei saada, pitää käyttää vanhoja.
Käyttäkää desinfiointiliuosta.
-Vaunussa on vapaaehtoistyöläisiä. -Valehtelija.
Teidän pitää avustaa heitä.
Yhdessä vaunussa on sankarillisia Kronstadtin matruuseja.
-Olette hyvissä käsissä. -He ovat ääliöitä!
Huomio, toverit! Noin 11 päivän kuluttua kuljette Uralin halki.
Valkokaarti ja muut rikolliset ovat olleet aktiivisia seudulla.
Puolustuskomitea vakuuttaa, että rikolliset on ajettu pois.
Sen tekivät punakaartin osastot toveri Strelnikovin johdolla.
Sille miehelle kannattaa taputtaa.
Reitti on siis selvä. Eläköön vallankumous!
Eläköön anarkia, senkin hännystelijä! Byrokraatti!
Onko tuo välttämätöntä?
Otin kuusi vapaaehtoista ja toimitan kaikki perille.
Minä olen vapaa mies, hännystelijä. Et voi asialle yhtään mitään.
Olen ainoa vapaa mies tässä junassa. Te muut olette vain karjaa!
Auttakaa minua, veljet! Herran tähden!
Juri, lapsi on kuollut.
Se ei ollut minun lapseni. Pikku sielu on nyt taivaassa.
-Kuka teki sen, toveri? Valkoisetko? -Vai valkoiset!
Se oli Strelnikov.
-Teidän on täytynyt tehdä jotain. -Me emme tehneet sitä.
Valkoisille myytiin hevosia, mutta sen teki Kunikon roskaväki.
-Valehtelitteko te hänelle? -Vannon Jumalan nimeen!
Strelnikov on mahtava mies.
Hän elää vedellä ja leivällä, Saša.
-lhanko totta? -En tiedä. Niin kerrotaan.
Kukaan ei tiedä, mistä hän tulee tai missä hän on.
-Hän on toisessa suunnassa. -Niinkö?
Joku saa satikutia.
Ei kai taas! Mistähän tällä kertaa on kyse?
Älä murehdi sitä, isä. Yritä nukkua.
Minä tiedän, mitä teen.
Katsokaa! Uralvuoret.
Katso, Saša. Tuonne me menemme.
Menemme vuorten läpi metsään. Siellä on lämpimämpää.
Onko metsässä susia?
Strelnikov!
Niin, siinä meni Strelnikov.